‫‫תעצרו!‬
‫‫אילומיניישן!‬
‫‫ילדים.‬
‫‫כולם אוהבים אותם, נכון?‬
‫‫אתם בטח אוהבים ילדים.‬
‫‫אני חייב להודות...‬
‫‫אני לא.‬
‫‫זה אני, דרך אגב. אני מקס.‬
‫‫אני הכלב הקטן שם,‬
‫‫שאסיר תודה שהמוני ילדים ‫לא קופצים עליו.‬
‫‫חכו לי!‬
‫‫היית מאמין?‬
‫‫נראה כיף שיש ילד!‬
‫‫לא, אחי. זה לא כיף.‬
‫‫אני אומר לך, ‫ברגע שהאנשים מביאים ילד הביתה,‬
‫‫החיים שלך לא אותו הדבר.‬
‫‫ראיתי את זה מיליארד פעמים.‬
‫‫זה משנה אותך.‬
‫‫חשבתי שלא אצטרך לדאוג בקשר לכל זה,‬
‫‫אבל אז, יום אחד...‬
‫‫- הבעלים שלי, קייטי... ‫- היי.‬
‫‫הכירה את צ'אק.‬
‫‫אתה בסדר?‬
‫‫כן.‬
‫‫- קצת אחר כך הם התחתנו... ‫- היי, חבר'ה!‬
‫‫שזה נהדר, צ'אק ממש...‬
‫‫הוא בחור טוב.‬
‫‫אבל אז...‬
‫‫משהו קרה.‬
‫‫קייטי וצ'אק הביאו ילד משלהם.‬
‫‫קוראים לו ליאם.‬
‫‫בהתחלה הוא ישן כל הזמן.‬
‫‫חלם על... דברים שתינוקות חולמים עליהם.‬
‫‫מי תינוק קטן וחמוד?‬
‫‫- לו היה מקום משלו... ‫- מתוקון קטן.‬
‫‫ולי היה מקום משלי.‬
‫‫היה נראה שעומד להיות בסדר.‬
‫‫מה?‬
‫‫עד שהוא התחיל לדבר.‬
‫‫ובסופו של דבר הוא התחיל לזחול.‬
‫‫בערך.‬
‫‫ופתאום הבית שלי נהיה מסוכן.‬
‫‫מפלצת קטנטנה השתלטה עליו.‬
‫‫השתדלתי כמיטב יכולתי ‫לשמור על מרחק ביטחון.‬
‫‫עד שיום אחד...‬
‫‫ליאם עשה משהו שלא ציפיתי לו.‬
‫‫מקס!‬
‫‫אני אוהב אותך, מקס.‬
‫‫ומאז...‬
‫‫הכול היה שונה.‬
‫‫דיוק ואני נהיינו כמו מודלים לחיקוי בשבילו.‬
‫‫מה אני אגיד? הילד מעריץ.‬
‫‫אנחנו מנסים להשפיע עליו לטובה...‬
‫‫ואנחנו עוזרים לו בכל הזדמנות.‬
‫‫הילד הזה מבין אותנו.‬
‫‫בועות!‬
‫‫כן, אנחנו עושים חיים.‬
‫‫בועות!‬
‫‫ודרך אגב, אני עדיין לא טיפוס של ילדים.‬
‫‫אני מדבר על הילד הזה. ‫זה הילד שלי.‬
‫‫הוא מושלם.‬
‫‫ובחיים לא אתן שיקרה לו משהו רע.‬
‫‫אבל אני חייב להגיד, ‫לשמור על ליאם זו עבודה במשרה מלאה.‬
‫‫לא, לא, לא.‬
‫‫בסדר.‬
‫‫היי... שלום...‬
‫‫הכול סבבה.‬
‫‫אנחנו לא רוצים בעיות.‬
‫‫ליאם?‬
‫‫אתה בסדר, חבר?‬
‫‫העולם תמיד היה כל כך מסוכן?‬
‫‫כלבלב טוב.‬
‫‫"החיים הסודיים של חיות המחמד 2"‬
‫‫לא, לא, לא!‬
‫‫לא.‬
‫‫בוקר טוב, סנואובול!‬
‫‫מי הארנב הכי טוב בכל העולם?‬
‫‫קח את זה, רשע!‬
‫‫עוף לשמש!‬
‫‫כן!‬
‫‫אוזניים למעלה.‬
‫‫אני מתחילה את ישיבת ‫החיות החברות גיבורות-העל!‬
‫‫קומנדר הורסי, קרא בבקשה ‫את הסיכומים מהישיבה האחרונה.‬
‫‫תודה. תזכרו, רבותיי,‬
‫‫יש פשע בעולם. חייבים להיות מוכנים!‬
‫‫קדימה, מולי, צריך ללכת.‬
‫‫אני אאחר לביה"ס!‬
‫‫קפטן סנואובול, אתה האחראי כשלא אהיה פה.‬
‫‫קודם כול, אני רוצה לקבל בברכה ‫את רעם לבן, שחזר ממכונת הכביסה.‬
‫‫הכניסו אותו לשם עם שמיכה אדומה,‬
‫‫ומעכשיו הוא ייקרא...‬
‫‫רעם ורוד.‬
‫‫טוב, אני אעשה סיור.‬
‫‫בוקר טוב, ניו יורק!‬
‫‫סנואובול.‬
‫‫היי, סנואובול, מה אתה עושה?‬
‫‫מה נראה שאני עושה?‬
‫‫אני מחפש פשע, כלב קטנטן.‬
‫‫אני עושה דברים של גיבורי-על.‬
‫‫אני רוצה להגיד לך משהו. ‫אם מישהו יבוא הנה ויחפש צרות,‬
‫‫הוא יפגוש את השותפים שלי.‬
‫‫אני מדבר על כפה וסדר.‬
‫‫טוב, אתה יודע שהבעלים שלך ‫רק משחקת בגיבורי-על, נכון?‬
‫‫אתה סתם לובש פיג'מה של גיבור-על.‬
‫‫כלב קטנטן, אתה כל כך תמים!‬
‫‫תכוון אותי לכל חיה ‫שצריכה את העזרה שלי‬
‫‫ואל תתקרב!‬
‫‫מכת מוות!‬
‫‫טוב, טוב, הבנתי.‬
‫‫אז הילדה שלך כבר הלכה לביה"ס?‬
‫‫כן, לא, יש לה בוחן היום.‬
‫‫איות מתקדם. אבל היא תעבור בהצטיינות.‬
‫‫היא כותבת את התשובות בדיו.‬
‫‫עד כדי כך יש לה ביטחון.‬
‫‫זה נשמע ממש חכם, אבל יודע מה? ‫גם ליאם חכם.‬
‫‫למעשה, שמעתי את קייטי אומרת‬
‫‫שהיקף הראש של ליאם באחוזון ה-80.‬
‫‫מגניב. זה הרבה ראש.‬
‫‫היי, שאלה קצרה. ‫הוא עדיין משתין בכל מקום?‬
‫‫לא שולט בשלפוחית?‬
‫‫כן, הוא משתין,‬
‫‫אבל כל חיית מחמד יודעת ‫שאם אתה משתין על זה, זה שלך,‬
‫‫וליאם פשוט חושב קדימה.‬
‫‫כן, אבל בכל זאת עדיף שתגמול אותו ‫לפני שהגן יתחיל.‬
‫‫אתה לא רוצה שייצא לליאם שם ‫של אחד מילדי הפיפי האלה.‬
‫‫כן, לגמרי! רגע, גן?‬
‫‫כן. הוא בערך בגיל.‬
‫‫הגוזל עוזב את הקן, כ"ק.‬
‫‫לא, לא. הגוזל נשאר במקום.‬
‫‫הוא לא צריך גן. הוא...‬
‫‫יישאר בבית איתי, כאן אין סכנה.‬
‫‫היי, מקס.‬
‫‫זה לא כזה סיפור, ‫לא צריך להגזים בתגובה,‬
‫‫אבל ליאם יצא מהבית.‬
‫‫רגע, מה? לאן הוא הלך?‬
‫‫לא יודע, לא מספרים לכלב פרטים.‬
‫‫טוב, טוב, טוב.‬
‫‫כאן בסיס הבית לכל היחידות!‬
‫‫החבילה יצאה מהבניין. ‫יש למישהו קשר עין אליו?‬
‫‫אני לא רואה אותו, עבור.‬
‫‫חטיף תפוחי אדמה‬
‫‫הוא לא בשקית של חטיף תפוחי האדמה.‬
‫‫עבור!‬
‫‫טוב, תמשיך...‬
‫‫רגע, למה שהוא יהיה בשקית ‫של חטיף תפוחי אדמה?‬
‫‫בסיס בית, כאן עין נשר.‬
‫‫אל תדאג.‬
‫‫היה לי קשר עין לחבילה ‫ברגע שהוא יצא מהבניין.‬
‫‫עבור.‬
‫‫החשוד בריא ושלם‬
‫‫ונהנה ממה שנראה כמו עוגייה ‫בצורת אייל קורא.‬
‫‫בבקשה.‬
‫‫לא, רגע...‬
‫‫זה אייל צפון.‬
‫‫טוב, תודה, נורמן.‬
‫‫אתה שוב מתגרד.‬
‫‫אני פשוט...‬
‫‫אני ממש לא אוהב שהם מוציאים אותו בלעדיי.‬
‫‫היי, דיוק!‬
‫‫מה זה?‬
‫‫אני מכיר את זה! זה כדור!‬
‫‫לך תביא!‬
‫‫היי, מקסי! מה דעתך שנצא לטיול?‬
‫‫אני חייב להגיד, זה נחמד.‬
‫‫טוב למתוח את הרגליים.‬
‫‫אני לא רוצה ללכת לווטרינר!‬
‫‫הווטרינר! לא!‬
‫‫לא, לא, לא!‬
‫‫לא לעניין, עבדת עליי!‬
‫‫- ד"ר פרנסיס, וטרינר ‫- מקסי, קדימה, חמוד.‬
‫‫אתה כל כך לחוץ בזמן האחרון, ‫אבל הווטרינר הזה יעזור לך.‬
‫‫בוא, חמוד.‬
‫‫בסדר.‬
‫‫פעם ראשונה פה?‬
‫‫כן.‬
‫‫ד"ר פרנסיס הוא הווטרינר ‫הכי טוב בתחום.‬
‫‫אתה תאהב אותו. ‫הוא מתמחה בהפרעות התנהגות.‬
‫‫- הפרעות התנהגות? ‫- כן.‬
‫‫אבל אין לי הפרעת התנהגות. זאת אומרת...‬
‫‫נכון שאני קצת דואג, אבל זה עולם מסוכן.‬
‫‫יהיה מטורף לא לדאוג.‬
‫‫כן, גם אני בסדר.‬
‫‫בת האדם שלי היא המטורפת.‬
‫‫אני מביא לה ציפור מתה, ‫היא זורקת אותה החוצה.‬
‫‫אני מביא לה עכבר מת, ישר לזבל.‬
‫‫שום דבר שאני עושה ‫לא מספיק טוב בשבילך, אימא?!‬
‫‫טוב...‬
‫‫אני רץ ואני רץ ואני רץ ‫ואני רץ ואני יוצא,‬
‫‫ולא הגעתי לשום מקום.‬
‫‫לשום מקום!‬
‫‫הבעלים שלי תמיד אומר: ‫"אתה כזה כלב טוב"‬
‫‫ואני מרגיש כמו כלב טוב, ‫אבל מה אם עמוק בפנים אני כלב רע?‬
‫‫מה אם אני כלב רע?‬
‫‫אנחנו מציתות שריפות.‬
‫‫מקס?‬
‫‫קדימה.‬
‫‫אני יודעת, חמוד.‬
‫‫זה רק עד שנוכל להשתלט ‫על הקטע של הגירוד, טוב?‬
‫‫באז באז!‬
‫‫מקס! מקס!‬
‫‫מקס! מקס! אתה לא תאמין.‬
‫‫היי, אהבתי את הקולר שלך.‬
‫‫תקשיב, שמעתי את צ'אק אומר לליאם‬
‫‫שאנחנו נוסעים לטיול!‬
‫‫באמת? נוסעים במכונית?‬
‫‫נוסעים במכונית!‬
‫‫מכונית! מכונית! מכונית!‬
‫‫בחיי, החיים מוזרים.‬
‫‫רגע אחד מתאימים לך קולר‬
‫‫ורגע אחר כך אתה נוסע במכונית!‬
‫‫אני מרגיש שזה ספציפי מאוד לך, ‫אבל לגמרי!‬
‫‫כן!‬
‫‫זה מדהים!‬
‫‫אני כבר חוזר.‬
‫‫קלואי?‬
‫‫קלואי, אני יוצא לטיול ואני...‬
‫‫רציתי לדעת אם...‬
‫‫תשמרי על הבאז באז שלי כשלא אהיה פה...‬
‫‫היי, מקס. אמרת משהו?‬
‫‫כן. רציתי לדעת אם תוכלי...‬
‫‫אלוהים!‬
‫‫טוב. לא משנה!‬
‫‫מה הדבר הטיפשי על הראש שלך?‬
‫‫גידג'ט?‬
‫‫גידג'ט, את בבית?‬
‫‫גידג'ט?‬
‫‫היי, מקס.‬
‫‫רוצה להצטרף אליי?‬
‫‫יודעת מה? הלוואי שיכולתי, ‫אבל תשמעי את זה.‬
‫‫אני יוצא לטיול!‬
‫‫וואו! באמת?‬
‫‫כן, זה לא צחוק.‬
‫‫רציתי לדעת, תוכלי לשמור ‫על הבאז באז שלי כשלא אהיה פה?‬
‫‫הוא כל כך חמוד!‬
‫‫אני יודע, ‫זה הצעצוע האהוב עליי בכל העולם.‬
‫‫והפרצוף הקטן הזה?‬
‫‫הפרצוף הקטן שלו! ו... מוכנה?‬
‫‫וואו! אני אוהבת אותו!‬
‫‫אני פשוט אוהבת אותו מיד.‬
‫‫כאילו אנחנו ההורים שלו, ‫אתה האבא ואני האימא‬
‫‫ואנחנו במערכת יחסים וזה התינוק שלנו.‬
‫‫- טוב... ‫- זה בדיוק ככה! בדיוק!‬
‫‫זה... טוב, כן.‬
‫‫כן, זה בדיוק מה שזה.‬
‫‫אז תשמרי על באז באז כשלא אהיה פה?‬
‫‫מקס, לך תעשה חיים‬
‫‫ואני רוצה שתדע שאני אסתדר.‬
‫‫תודה, גידג'ט! להתראות!‬
‫‫אני אגן על באז באז בחיי.‬
‫‫באמת, דיוק! לך!‬
‫‫כן, כן, כן! מה קורה, ליאם?‬
‫‫ווהו!‬
‫‫"ווהו" זה נכון!‬
‫‫טוב.‬
‫‫- כן! ‫- מתחילים!‬
‫‫- היי, אחי! ‫- אני במכונית!‬
‫‫גם אנחנו!‬
‫‫אני אוהב את המכונית!‬
‫‫זה הכי טוב שיש!‬
‫‫כן!‬
‫‫אזור מנוחה‬
‫‫- טוב, קדימה, חבר'ה. בואו נזדרז. ‫- בסדר. זהו זה.‬
‫‫לא, לא, לא. לשם, חמוד. קדימה.‬
‫‫לא!‬
‫‫אוי, לא!‬
‫‫אוי, לא, לא!‬
‫‫לא, לא, לא!‬
‫‫לא!‬
‫‫גידג'ט, מה עשית?‬
‫‫טוב.‬
‫‫אוי, באז באז היקר והמתוק.‬
‫‫שני ק"ג‬
‫‫אני אהיה הארנב הראשון ‫עם קוביות בעכוז.‬
‫‫אני לא יודע מה זה עכוז, ‫אבל שלי יהיה שרירי.‬
‫‫כן, כן.‬
‫‫זה מרתק.‬
‫‫תני לי להגיד לך משהו.‬
‫‫פושעים יעיפו מבט אחד בעכוז שלי‬
‫‫ופשוט יוותרו.‬
‫‫טוב, ברור שזה דבוק לרצפה.‬
‫‫סלחו לי. ארנב, חתולה.‬
‫‫מישהו מכם מכיר את קפטן סנואובול?‬
‫‫כן. כן!‬
‫‫כן, אנחנו מכירים.‬
‫‫והתחלנו.‬
‫‫יופי!‬
‫‫קוראים לי דייזי ‫ואני ממש חייבת לדבר איתו.‬
‫‫חיה מסכנה וחסרת אונים זקוקה להצלה.‬
‫‫מה? את אומרת...‬
‫‫כן. אני צריכה את קפטן סנואובול ‫לחילוץ סודי ביותר.‬
‫‫אני צריך לזוז.‬
‫‫אבל נעים להכיר... ‫איך אמרת שקוראים לך?‬
‫‫טוב, אתה לא מקשיב. דייזי.‬
‫‫מה שתגידי.‬
‫‫אני חייב להגיד לבחור ‫להביא את הציוד כדי לעשות את הדברים.‬
‫‫ביי ביי.‬
‫‫זה היה מוזר.‬
‫‫אחותי, זה יהיה הרבה יותר מוזר.‬
‫‫נראה להם מי הגזר, מותק!‬
‫‫הצילו!‬
‫‫מישהו רעב?‬
‫‫סנואובול...‬
‫‫הוא בסדר?‬
‫‫בשום אופן. לא.‬
‫‫שלום, אזרחיות!‬
‫‫מי זה?‬
‫‫אני קפטן סנואובול. ‫שמעתי שאחת מכן צריכה את העזרה שלי.‬
‫‫זאת אני.‬
‫‫טוב מאוד.‬
‫‫כלבה חדשה, ספרי לי את הסיפור שלך.‬
‫‫טוב.‬
‫‫הכול התחיל כשהייתי בדרך חזרה מהחופשה.‬
‫‫בני האדם שלנו אוחסנו בבטחה בתא העליון,‬
‫‫וחיטטנו בדברים של הבעלים שלנו.‬
‫‫בני אדם תמיד מאשימים את חברת התעופה.‬
‫‫מה יש לך?‬
‫‫אתן לך שני גרביים תמורת מכנסי אימון.‬
‫‫הם נקיים או מלוכלכים?‬
‫‫הם לא נקיים.‬
‫‫לא. הם מגעילים.‬
‫‫ואז שמעתי רעש.‬
‫‫קרקס הכיף של סרגיי השמח‬
‫‫אני לא מדברת בשפת חיות הבר,‬
‫‫אבל לפי מה שהבנתי, ‫הוא היה גור טיגריסים מפוחד ומקסים בשם הו.‬
‫‫החתלתול המסכן הזה הוחזק בניגוד לרצונו.‬
‫‫זה לא ייאמן.‬
‫‫לגמרי, נכון?‬
‫‫לא, אני באמת לא מאמינה לאף מילה.‬
‫‫אל תיעלבי. או תיעלבי, לא משנה לי.‬
‫‫סליחה, נעלבתי מאוד.‬
‫‫הסיפור הזה קרה, ‫והעניינים עוד החמירו.‬
‫‫אחרי שהמטוס נחת ראיתי את הו שוב.‬
‫‫הביאו אותו לבעלים החדש שלו.‬
‫‫ליצנים, אתם איטיים מדי!‬
‫‫- והבחור הזה... ‫- זמן שווה רובלים!‬
‫‫הוא היה צורה טהורה ומרוכזת‬
‫‫של רוע קרקסי.‬
‫‫הטיגריס ההוא צריך את קפטן סנואובול!‬
‫‫דייזי, בואי נזוז.‬
‫‫כן!‬
‫‫- בואי נשחרר את הטיגריס. ‫- או נמות תוך כדי ניסיון!‬
‫‫- זאת אומרת... ‫- אנחנו עלולים למות.‬
‫‫כנראה אתה.‬
‫‫אתה לובש תלבושת בהירה. ‫כולם ישימו לב אליך.‬
‫‫אני אהיה בסדר.‬
‫‫היי, חבר'ה, הגענו.‬
‫‫יש!‬
‫‫שלום לכם!‬
‫‫הנה הדוד שפ.‬
‫‫ברוכים הבאים לחווה.‬
‫‫איפה האיש הקטן שלי?‬
‫‫וואו!‬
‫‫תראה את המקום הזה.‬
‫‫כן, הוא...‬
‫‫כל כך הרבה ריחות שלא הרחתי קודם!‬
‫‫האף שלי כל כך מבולבל!‬
‫‫ושמח!‬
‫‫קדימה, מקס. בוא נבדוק את השטח.‬
‫‫כן!‬
‫‫חכה.‬
‫‫היי, פרה. מו!‬
‫‫את פרה. את אמורה לעשות "מו".‬
‫‫האו, האו.‬
‫‫- מה? ‫- אני כלבה.‬
‫‫אני מכשכשת בזנב כמו אידיוטית.‬
‫‫אחותי, לא לעניין.‬
‫‫אתה עומד לזרוק כדור? ‫בבקשה, תזרוק כדור,‬
‫‫ואני ארדוף אחריו כי המוח שלי ‫בגודל של קקי של עכברוש.‬
‫‫טוב. כן, הבנתי. הבהרת את הטענה.‬
‫‫תראה! אני משתינה על עץ.‬
‫‫- טוב. כן, יופי. אני הולך! בסדר. ‫- עכשיו הוא שלי.‬
‫‫אולי אבהה בדלת עד שתחזור.‬
‫‫אני מתגעגע לניו יורק.‬
‫‫אולי הפסקה מהעיר ‫היא בדיוק מה שאתה צריך.‬
‫‫המקום הזה...‬
‫‫מה?‬
‫‫לא, לא, לא!‬
‫‫דיוק! מה עשיתי? מה עשיתי?‬
‫‫האוכל מוכן!‬
‫‫קלואי? אני צריכה את העזרה שלך!‬
‫‫קלואי!‬
‫‫- קלואי? קלואי, את בסדר? ‫- ששש...‬
‫‫סליחה. אני רק...‬
‫‫אני...‬
‫‫שאלונת. למה יש לך אהיל על הראש?‬
‫‫תקשיבי, גידג'ט, מותק,‬
‫‫אני חייבת להגיד לך בכנות.‬
‫‫הבעלים שלי אולי נתן לי ‫טיפ טיפה נפית חתולים.‬
‫‫טוב. הבנתי. נהדר.‬
‫‫- תקשיבי. ‫- זה באמת נהדר, גידג'ט.‬
‫‫הכול נהדר...‬
‫‫בסדר.‬
‫‫- את שומעת את זה? ‫- שומעת מה?‬
‫‫זה כמו מנוע קטנטן.‬
‫‫זה צליל זמזום.‬
‫‫אני לא...‬
‫‫אני לא יודעת מה את...‬
‫‫קלואי, את מגרגרת.‬
‫‫- זאת את. ‫- מה?‬
‫‫זאת אני?‬
‫‫כאילו, הצליל בוקע מתוכי?‬
‫‫כן.‬
‫‫מעניין אילו קולות אחרים ‫אני יכולה לעשות.‬
‫‫פשוט מקס סמך עליי ‫שאשמור על באז באז שלו ואז...‬
‫‫קלואי, את מוכנה להקשיב?‬
‫‫וואו! בבקשה תפסיקי.‬
‫‫סיימת?‬
‫‫זה חשוב! איבדתי את באז באז.‬
‫‫אני חייבת להחזיר אותו, ‫אבל כדי לעשות את זה...‬
‫‫קלואי...‬
‫‫אני צריכה שתלמדי אותי‬
‫‫את דרך החתול.‬
‫‫זהו. אני אתפוס אתכם.‬
‫‫מקס! בוא. תנסה לתפוס גחלילית.‬
‫‫אני פשוט...‬
‫‫זה נשמע נהדר, אבל נראה לי ‫שליאם רוצה שאהיה לידו.‬
‫‫הוא קצת מבוהל כי הוא במקום המוזר הזה.‬
‫‫נראה לי שהוא יהיה בסדר.‬
‫‫וזה קופץ.‬
‫‫טוב. רק אחת.‬
‫‫כן! אני...‬
‫‫שלום.‬
‫‫לכלב יש שני דברים בחיים האלה,‬
‫‫קערת המים שלו והכבוד שלו.‬
‫‫לקחת אחד, לקחת את השני.‬
‫‫לא ידעתי שזאת הקערה שלך.‬
‫‫מה, הקולר חוסם לך את שדה הראייה? ‫השם שלי כתוב בצד.‬
‫‫אנחנו ממש מצטערים, מר תרנגולת.‬
‫‫השם הוא לא תרנגולת. ‫אני נראה לכם כמו תרנגולת?‬
‫‫- לא. לא, אדוני. ‫- לא, אפילו לא קצת.‬
‫‫השם הוא תרנגול.‬
‫‫טוב. אני מקס וזה...‬
‫‫היי, למה הילד ההוא בכלוב?‬
‫‫משהו אצלו לא בסדר? הוא חולה בקדחת?‬
‫‫זה ליאם. הוא אוהב לרוץ.‬
‫‫אז תנו לו לרוץ.‬
‫‫ליאם ממש מהיר.‬
‫‫אנחנו ממצמצים והוא מטפס על עץ.‬
‫‫אז הילד שלכם מטפס על עץ. מה הבעיה?‬
‫‫- הוא יכול ליפול. ‫- נכון.‬
‫‫ואז הוא ייפצע.‬
‫‫אז הוא טיפס ממש גבוה על העץ ההיפותטי הזה?‬
‫‫הילד נפצע ולומד לא לעשות את זה שוב.‬
‫‫אתה יודע כמה חוטי חשמל כרסמתי?‬
‫‫חוטים מרובים?‬
‫‫אחד.‬
‫‫הוא חשמל אותי.‬
‫‫הלכתי אחורה שבוע, ‫אבל לא כרסמתי חוט שוב.‬
‫‫יופי לך, וזה מסביר המון,‬
‫‫אבל אני רוצה להגן על ליאם מ... הכול.‬
‫‫זה אתה.‬
‫‫ואתה טועה.‬
‫‫אתה מאמין עליו?‬
‫‫כן. הוא היה מגניב!‬
‫‫לא, הוא לא היה.‬
‫‫אני יודע. הוא בכלל לא היה מגניב.‬
‫‫לא, אני אשטוף כלים.‬
‫‫קדימה.‬
‫‫בואי נכניס אותו.‬
‫‫תודה.‬
‫‫תעצרו.‬
‫‫כלבים ישנים בחוץ.‬
‫‫סליחה?‬
‫‫טוב. רגע, רגע. ‫בוא נדבר על זה בהיגיון...‬
‫‫בסדר, הגענו.‬
‫‫גם בזמן שיא בזכות רכב הארנבים.‬
‫‫כן!‬
‫‫מצב התגנבות. קדימה!‬
‫‫קרקס הכיף של סרגיי השמח‬
‫‫אתה עצבני.‬
‫‫התכוונתי... זה סבבה.‬
‫‫או... תראי את הדבר הזה ‫שאני לא פוחד ממנו שם.‬
‫‫או... יש עטיפה של ממתק על הרצפה.‬
‫‫רואה? זה פשוט קטע שלי.‬
‫‫קדימה, טיגריס טיפש!‬
‫‫הנה הוא! קדימה!‬
‫‫אין לנו לילה שלם!‬
‫‫נו!‬
‫‫אתה מבזבז לסרגיי את הזמן.‬
‫‫חייבים לעשות משהו!‬
‫‫קדימה.‬
‫‫ננסה שוב מחר.‬
‫‫אם טיגריס לא עושה תרגיל, ‫טיגריס יהפוך לשטיח.‬
‫‫אל תיתנו לטיגריס ‫לצאת מטווח הראייה שלכם.‬
‫‫זה בסדר, הו.‬
‫‫זאת אני, דייזי. מהמטוס.‬
‫‫היי! תתרחקי מהטיגריס.‬
‫‫אל תתערב, זאב!‬
‫‫עומד למות! עומד למות! ‫עומד למות!‬
‫‫התחל‬
‫‫המפתחות אצלי. בוא נזוז!‬
‫‫מה?‬
‫‫אמרתי שהמפתחות אצלי.‬
‫‫קדימה, בוא נזוז!‬
‫‫בסדר. כן, ברור.‬
‫‫גדול!‬
‫‫בום!‬
‫‫אתה יודע מה למדתי היום?‬
‫‫זאבים הם מגעילים.‬
‫‫דיוק.‬
‫‫דיוק! נראה לי שכדאי שנבדוק אם ליאם בסדר.‬
‫‫- דיוק! ‫- סוף סוף תפסתי אותך, זנב.‬
‫‫מה זה?‬
‫‫טוב. טוב.‬
‫‫מה?‬
‫‫רגע, רגע, רגע. לא.‬
‫‫בבקשה, לא כדאי לך לאכול אותי. ‫כולי עור ועצמות!‬
‫‫לא, לא, לא!‬
‫‫תודה. הוא הפתיע אותי.‬
‫‫נראה שהוא... ‫לא ראיתי אותו בגלל הקולר.‬
‫‫אז תיפטר הקולר.‬
‫‫הייתי נפטר.‬
‫‫הייתי נפטר, אבל התרפיסט שלי ‫אומר שאני צריך אותו.‬
‫‫טוב...‬
‫‫זה הגיוני.‬
‫‫כן, זה מכשיר רפואי. הרופאים האלה...‬
‫‫זהו, נרפאת.‬
‫‫הללויה.‬
‫‫לא מת עליה. ‫אני לא מת על החווה.‬
‫‫טוב, זנב...‬
‫‫אוזניים...‬
‫‫ובבקשה.‬
‫‫גידג'ט, את כל כך דומה לחתולה שזה מטורף!‬
‫‫כן! מי ידע? כל כך קל.‬
‫‫רגע.‬
‫‫צריך יותר מאשר אוזניים מזויפות וגרב, טוב?‬
‫‫את צריכה ללמוד להתנהג כמו חתולה.‬
‫‫טוב.‬
‫‫גידג', אני אזרוק לך מצבים‬
‫‫ואת פשוט תגיבי כמו חתולה.‬
‫‫הבנתי.‬
‫‫להביא.‬
‫‫- כן! ‫- אני אתפוס אותו!‬
‫‫- גידג'ט! להישאר. ‫- אבל...‬
‫‫לא! לחתולים לא אכפת מלהביא. ‫להביא זה לטמבלים.‬
‫‫כן!‬
‫‫זה לא לרמה שלך.‬
‫‫כי את חתולה.‬
‫‫כלבים נוחתים כמו שלומפרים כי הם כאלה.‬
‫‫בינתיים חתולים נוחתים על הרגליים.‬
‫‫באמת? איך הם...‬
‫‫יש! הצלחתי!‬
‫‫נחתי על הרגליים! יש!‬
‫‫כל הכבוד!‬
‫‫ברצינות, חבר'ה, נראה לי ששברתי משהו.‬
‫‫את חייבת. זה חלק מהחיים.‬
‫‫אין סיכוי. זה בחיים לא יקרה.‬
‫‫חבר'ה, מצאתי חטיפים!‬
‫‫אוי, מל.‬
‫‫טוב, גידג'ט, תאכלי את סוכריה.‬
‫‫מה?‬
‫‫חתולים אוכלים ציפורים.‬
‫‫זה הטבע.‬
‫‫- כן, אני אוותר. ‫- לא, לא, לא.‬
‫‫בזבזת את הוויתור שלך על ארגז החול, ‫אז את חייבת לעשות את זה.‬
‫‫- אבל... ‫- אבל... תעשי את זה!‬
‫‫את באמת מתכוונת להכריח אותה ‫לאכול את סוכריה?‬
‫‫לא, ברור שלא. אני רק מלחיצה אותה.‬
‫‫טוב! מה עכשיו?‬
‫‫גידג'ט, לא! זה...‬
‫‫כלבה רעה! כלבה-חתולה רעה!‬
‫‫מצטערת.‬
‫‫לעלות!‬
‫‫וזנב על הפנים.‬
‫‫טוב, לגעת עם הטוסיק בספל.‬
‫‫הליכה על המקלדת.‬
‫‫זהו זה.‬
‫‫קפה על מחשב.‬
‫‫ולרדת.‬
‫‫יפה.‬
‫‫יש! הצלחת.‬
‫‫גידג'ט,‬
‫‫את הכי קרובה לחתולה שכלבה יכולה להגיע.‬
‫‫מגניב, עכשיו תהפכי אותי לצ'ינצ'ילה.‬
‫‫את יכולה?‬
‫‫כן! משימה ראשונה הושלמה.‬
‫‫זה היה קל. קל מדי?‬
‫‫אולי. אולי באמת.‬
‫‫היי, בחור גדול! מה עשיתי?‬
‫‫בדיוק הצלתי טיגריס.‬
‫‫אני אפילו לא מנסה להשוויץ. ‫אני רק מספר לך מה קרה.‬
‫‫זה הקטע בלהיות אדיר.‬
‫‫כשאתה אדיר ואומר את האמת, ‫נשמע כאילו אתה משוויץ.‬
‫‫תגיד לי כשתסיים לטפוח לעצמך על השכם,‬
‫‫כי אנחנו צריכים למצוא מקום בטוח להו.‬
‫‫מה? על מה את מדברת?‬
‫‫אה, כן.‬
‫‫הבחור ההוא. כן.‬
‫‫כן.‬
‫‫אני יודע! אני מכיר מישהו ‫שהבעלים שלו אף פעם לא בבית.‬
‫‫כן, נוכל פשוט לקחת אותו לשם!‬
‫‫נשמע כמו תכנית.‬
‫‫כוחות-על ארנביים, הפעל!‬
‫‫חכה פה, חבר.‬
‫‫תכף נחזור, טוב?‬
‫‫אני גור חמוד ומתוק‬
‫‫אתחנן יפה וחטיף מישהו יזרוק‬
‫‫צעד, צעד, צעד,‬
‫‫צעד, צעד, צעד.‬
‫‫היי, פאפס.‬
‫‫- מי זה? ‫- ארנב! ארנב! ארנב!‬
‫‫אני גיבור! אני צריך שתכבדו את זה!‬
‫‫בסדר. בסדר.‬
‫‫הקשב!‬
‫‫ביה"ס לגורים התחיל!‬
‫‫ביה"ס לגורים?‬
‫‫עכשיו השבועה היומית. ‫אני מבטיח...‬
‫‫אני מבטיח...‬
‫‫להקשיב לפאפס...‬
‫‫וללמוד להיות מקסים, תמים ואוהב...‬
‫‫כדי להשיג את מה שאני רוצה ‫כשאני רוצה את זה.‬
‫‫טוב, עכשיו, הבוחן של פאפס!‬
‫‫מיירון החביא גרביים בכל רחבי החדר.‬
‫‫מה אנחנו עושים עם גרביים של בני אדם?‬
‫‫אני, אני!‬
‫‫בבקשה, פרינסס.‬
‫‫אנחנו מחביאים אותם, מר פאפס.‬
‫‫נכון מאוד!‬
‫‫ולמה אנחנו מחביאים אותם?‬
‫‫כשהם לא יודעים איפה גרב אחד, ‫בני האדם מתחרפנים.‬
‫‫ועוד איך! הם לא מבינים מה קורה!‬
‫‫עכשיו לכו תמצאו את הגרביים!‬
‫‫מה? טוב, בסדר.‬
‫‫היי, פאפס! מה...‬
‫‫טוב, מספיק. היי. מה קורה?‬
‫‫כן. הבעלים שלי אימץ גור חדש.‬
‫‫לי קוראים טייני!‬
‫‫לאף אחד לא אכפת!‬
‫‫לימדתי את טייני ‫לא להיות פראייר של אף אחד.‬
‫‫השמועה התפשטה,‬
‫‫ופתאום כל גור באזור שלוש המדינות ‫מגרד לי את הדלת.‬
‫‫כן.‬
‫‫פרופסור פאפס?‬
‫‫כן, פיקלס?‬
‫‫אני צריך לעשות קקי.‬
‫‫אתה יודע איפה לעשות את זה.‬
‫‫תמצא נעל.‬
‫‫זה כל כך מתוק.‬
‫‫כן, הם טובים...‬
‫‫לכל השדים והרוחות, מה זה?‬
‫‫מיירון! צופר!‬
‫‫צופר אוויר‬
‫‫לא, לא, לא! תקשיב, זה בסדר.‬
‫‫היצור היפהפה הזה נקרא הו,‬
‫‫והחדשות הטובות...‬
‫‫הן שהוא נשאר איתך!‬
‫‫תוציא מפה את הטיגריס הזה ‫לפני שהוא יעשה עוד נזק!‬
‫‫אבל אין לנו עוד לאן לקחת אותו!‬
‫‫הוא לא נשאר פה!‬
‫‫חתלתול, חתלתול, חתלתול!‬
‫‫אל תיקשרו.‬
‫‫הדבר הזה יוצא!‬
‫‫פיקלס! עשית קקי בנעל?‬
‫‫עשיתי קקי במגף!‬
‫‫הבעלים שלך לא ימצא את זה שבועות!‬
‫‫אתה בוכה?‬
‫‫מה? לא! את בוכה!‬
‫‫אבל אני פשוט כל כך גאה בפיקלס.‬
‫‫מר פאפס, בבקשה, ‫הטיגריס יכול להישאר איתנו?‬
‫‫בבקשה?‬
‫‫מיירון, אל תסתכל!‬
‫‫אוף!‬
‫‫טוב, בסדר, לילה אחד.‬
‫‫יש!‬
‫‫לימדתי אתכם טוב מדי.‬
‫‫אני נותן לזאבים משימה אחת,‬
‫‫לשמור על טיגריס לבן,‬
‫‫ואתם הזאבים מפשלים.‬
‫‫אולי אני צריך למנות את קוף להטוטן ‫למנהל הביטחון?‬
‫‫מה אתה אומר, סרגיי הקטן?‬
‫‫כן, אתה כל כך חכם.‬
‫‫ויש אותו.‬
‫‫אתה הזאב הכי גרוע בהיסטוריה.‬
‫‫אני נשבע, אני...‬
‫‫מה זה?‬
‫‫זה מגנב של טיגריס.‬
‫‫כן, תריחו.‬
‫‫תחזירו את הטיגריס!‬
‫‫ואם לא, הוא...‬
‫‫יהיה מעיל חדש לסרגיי הקטן.‬
‫‫זה טעים. אתה חייב לטעום.‬
‫‫- כל כך נחמד! ‫-כ ל כך טרי!‬
‫‫מקס, ספר, ספר, ספר!‬
‫‫כיפה אדומה ואגדות אחרות‬
‫‫מצטער, ליאם. אנחנו לא יודעים לקרוא.‬
‫‫רק שנייה, אין סיבה שלא נוכל ‫למצוא פתרון יחד, נכון?‬
‫‫בעמוד הראשון יש ילדה קטנה בברדס אדום,‬
‫‫שמדלגת לה ביער...‬
‫‫עם אוכל. תראה את זה, יש לה אוכל!‬
‫‫ותראה את זה, היא הביאה את האוכל ל...‬
‫‫תגיד, מי זאת?‬
‫‫נראית כמו סבתא שלה!‬
‫‫אתה בטח צודק. אוי, זה מתוק, היא...‬
‫‫אז לסבתא היה זאב מחמד.‬
‫‫היה להן ביקור נהדר, הילדה הלכה הביתה,‬
‫‫אף אחד לא נטרף. הסוף!‬
‫‫לא, לא, לא.‬
‫‫זה לא הסיפור.‬
‫‫אנחנו מסתדרים, תודה.‬
‫‫הזאב התכוון לטרוף את הילדה הקטנה.‬
‫‫לא! תודה, תרנגול!‬
‫‫הוא כבר טרף את סבתא‬
‫‫ואז תפס את הזהות של הזקנה.‬
‫‫- לא! ‫- היי! אל תבהיל את הילד שלי.‬
‫‫קח את זה, מר זאבי!‬
‫‫הילד נראה לי בסדר.‬
‫‫אתה זה שפוחד מכל דבר.‬
‫‫אני לא! אני...‬
‫‫תגיד לו, דיוק.‬
‫‫כן, כן. מקס לא פוחד מכל דבר.‬
‫‫אני יכול לחשוב על...‬
‫‫כן. כן, טוב, יש כמה...‬
‫‫- יש כמה דברים. ‫- טוב, תודה.‬
‫‫בשמחה.‬
‫‫טוב, זהו זה. מוכן?‬
‫‫חיובי.‬
‫‫חתלתולה טובה.‬
‫‫באז באז!‬
‫‫אוי ואבוי.‬
‫‫טוב, קדימה, גידג'ט.‬
‫‫נורמן, עכשיו!‬
‫‫אין בעיה, אחותי.‬
‫‫באז באז!‬
‫‫טוב!‬
‫‫זמן לתכנית החלופית!‬
‫‫מתחיל תכנית חלופית!‬
‫‫היא תפסה את הנקודה האדומה!‬
‫‫הידד!‬
‫‫היא הנבחרת.‬
‫‫כולם להריע למלכה!‬
‫‫הריעו למלכה!‬
‫‫כולם להריע למלכה גידג'ט.‬
‫‫תיכנסו לשם! יותר מהר!‬
‫‫מקס, ראית את זה?‬
‫‫כן.‬
‫‫כל כך מגניב!‬
‫‫זה לא כזה סיפור.‬
‫‫זוזו!‬
‫‫לזוז!‬
‫‫בחיי!‬
‫‫היי, תראה, המגודל ההוא יצא.‬
‫‫כדאי שנקרא לתרנגול.‬
‫‫לא, לא. אין צורך.‬
‫‫אני יכול להתמודד עם זה.‬
‫‫היי, אדוני! תחזור פנימה!‬
‫‫קדימה!‬
‫‫כן!‬
‫‫הולך לך מצוין!‬
‫‫תיכנס מתחתיו!‬
‫‫נו!‬
‫‫נראה לי שהוא זז קצת!‬
‫‫אל...‬
‫‫אל תתעלם ממני.‬
‫‫קדימה!‬
‫‫כן.‬
‫‫עכשיו תעבור לחלק הקדמי. ‫לא! לא, לאחורי.‬
‫‫עכשיו הצידה.‬
‫‫מקס, תרנגול נושך את הפרות ‫כדי להזיז אותן.‬
‫‫באמת?‬
‫‫זה נשמע קיצוני, אבל...‬
‫‫טוב, חזיר, אתה הזמנת את זה.‬
‫‫היי, מקס. אתה בסדר?‬
‫‫כן.‬
‫‫מה קורה פה?‬
‫‫אל תדאג. אני בסדר.‬
‫‫נתת לכל הכבשים לצאת.‬
‫‫באמת?‬
‫‫היי!‬
‫‫תחזרו פנימה. קדימה.‬
‫‫רגע, איפה כותנון?‬
‫‫הוא נכנס ליער.‬
‫‫אתה.‬
‫‫בוא איתי.‬
‫‫לאן הולכים?‬
‫‫הולכים להחזיר את כותנון.‬
‫‫נהדר.‬
‫‫קדימה, דיוק.‬
‫‫- דיוק, שב! ‫- כן.‬
‫‫רק אתה ואני.‬
‫‫אוי ואבוי.‬
‫‫קדימה.‬
‫‫מדהים.‬
‫‫להתראות!‬
‫‫כותנון! איפה אתה?‬
‫‫קדימה. מהר!‬
‫‫טוב.‬
‫‫פשוט תקפוץ!‬
‫‫כן.‬
‫‫הריח מתחזק. כותנון קרוב.‬
‫‫אוי ואבוי.‬
‫‫אני יכול לעשות את זה.‬
‫‫קטן עליי, קטן עליי.‬
‫‫תרנגול...‬
‫‫יודע מה? פשוט תמשיך בלעדיי.‬
‫‫אתה לא מוותר.‬
‫‫כן, אבל...‬
‫‫בוא אחריי!‬
‫‫כותנון, מה אתה עושה שם למטה?‬
‫‫יש תפוחים על העץ הזה!‬
‫‫בסדר, בלי פאניקה.‬
‫‫אוי, באמת.‬
‫‫מקס יורד להציל אותך.‬
‫‫רגע, מה?‬
‫‫העץ ההוא לא יכול לתמוך במשקל שלי.‬
‫‫אתה תרד לשם.‬
‫‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫‫בטח שאתה יכול.‬
‫‫תחשוב על זה כמשחק של "לך תביא".‬
‫‫עכשיו לך תביא את הכבש.‬
‫‫לא, לא, לא.‬
‫‫זה גבוה מדי,‬
‫‫ואני פוחד מדי.‬
‫‫מקס, זאת החוכמה.‬
‫‫הצעד הראשון בלא לפחד ‫הוא להתנהג כאילו אתה לא מפחד.‬
‫‫אז אתה מפחד?‬
‫‫לא.‬
‫‫אתה מפחד?‬
‫‫לא! לא, אני לא!‬
‫‫עכשיו אתה מדבר! ‫לך תביא את כותנון!‬
‫‫מהר!‬
‫‫טוב... טוב...‬
‫‫היי.‬
‫‫טוב.‬
‫‫לא, לא.‬
‫‫תקשיב, כותנון. תתקרב אליי, טוב?‬
‫‫טוב, בטח!‬
‫‫אבל הרגל שלי תקועה.‬
‫‫הרגל שלו תקועה!‬
‫‫תשחרר אותה.‬
‫‫תחזיקו חזק!‬
‫‫טוב, כותנון, תקשיב, חייבים...‬
‫‫מהר!‬
‫‫קדימה!‬
‫‫טוב.‬
‫‫אנחנו חיים.‬
‫‫כן.‬
‫‫כן, אנחנו... אוי, לא!‬
‫‫כן, אנחנו חיים!‬
‫‫מקס?‬
‫‫מקס!‬
‫‫תחזור לדיר, כותנון.‬
‫‫טוב!‬
‫‫לא. לכיוון השני, כותנון.‬
‫‫טוב!‬
‫‫אז איך הלך? מה קרה?‬
‫‫זה היה די מותח!‬
‫‫ספר לו, תרנגול!‬
‫‫קרו כמה דברים...‬
‫‫עכשיו זה נגמר.‬
‫‫וואו! הוא ממש יודע לספר סיפורים.‬
‫‫נכון?‬
‫‫אנחנו מתקרבים.‬
‫‫אז הייתי מוקפת בזאבים רשעים.‬
‫‫אתם שואלים אם פחדתי?‬
‫‫אף אחד לא שאל שום דבר.‬
‫‫פשוט ניגשת אלינו והתחלת לדבר.‬
‫‫באמת פחדתי.‬
‫‫אבל הצלתי את הטיגריס ההוא בכל מקרה.‬
‫‫האם אני גיבורה? לא אני אגיד.‬
‫‫בובו? בובו, אתה מקשיב?‬
‫‫כן.‬
‫‫תפסיק לחפור לשנייה, בובו, ‫ואולי תלמד משהו.‬
‫‫כפי שהתחלתי להגיד...‬
‫‫זאב!‬
‫‫ברור, על זה דיברתי. זאבים.‬
‫‫יציאה ‫נתראה בקרוב‬
‫‫שם!‬
‫‫איפה הטיגריס?‬
‫‫הנה הוא!‬
‫‫מה?‬
‫‫היי!‬
‫‫להתראות, פראיירים!‬
‫‫קח את זה! זה אימון! טוב?‬
‫‫שומר על רפלקסים חדים!‬
‫‫ניצחון מושלם.‬
‫‫נוקאאוט ‫שחקן 1 ניצח‬
‫‫הביס אותך ארנב, ‫אתה בכלל לא יודע את זה.‬
‫‫מאפי הפיצה שלי!‬
‫‫מה זה?‬
‫‫שלום, סנואובול.‬
‫‫היי, פאפס.‬
‫‫מה קורה?‬
‫‫אתה יודע, רק מחזיר את הטיגריס הענק שלך.‬
‫‫אה, עובדה מעניינת. ‫הוא הפך לי את הדירה!‬
‫‫הדבר הזה אכל טלוויזיה עם מסך שטוח ‫כאילו היא חטיף פיתה מיובשת!‬
‫‫בושה!‬
‫‫עכשיו עשית את זה. פיקלס כועס.‬
‫‫אתה בטוח שזה הטיגריס שלי? ‫כי אני לא יודע אם זה...‬
‫‫קדימה, תלמידים.‬
‫‫בחייך, זקן, אל תעשה את זה.‬
‫‫רגע, רגע, רגע.‬
‫‫בבקשה!‬
‫‫היי.‬
‫‫מה נשמע?‬
‫‫אני אחזור למאפי הפיצה שלי‬
‫‫ואחזור לבדוק מה שלומך עוד מעט, טוב?‬
‫‫הבעיה נפתרה.‬
‫‫סנואובול?‬
‫‫כלבה נפוחה?‬
‫‫מה אתה עושה בדירה של מקס?‬
‫‫כלום.‬
‫‫למה את מבלה עם כל חתול ביקום?‬
‫‫אתה יודע. סתם.‬
‫‫טוב.‬
‫‫היי, תרנגול.‬
‫‫היי, ילד. כל הכבוד על היום.‬
‫‫כן? אני חייב להודות, ‫אני מרגיש די טוב.‬
‫‫אני פחות לחוץ בחווה או איתך‬
‫‫או מתרנגול ההודו ‫שלא מפסיק לעקוב אחריי!‬
‫‫כן, אני רואה אותך,‬
‫‫חתיכת מוזר.‬
‫‫בכל אופן, שמעתי את קייטי ‫אומרת שאנחנו נוסעים מחר ו...‬
‫‫רוצה שאני...‬
‫‫רוצה שאני אלך?‬
‫‫זה מה שאנחנו עושים פה.‬
‫‫רוצה להצטרף אליי?‬
‫‫כן! טוב! סבבה.‬
‫‫מוכן לנסות?‬
‫‫קדימה, ילד. עמוק יותר. עמוק מהבטן.‬
‫‫בסדר. טוב, הבנתי.‬
‫‫זהו זה.‬
‫‫וואו!‬
‫‫בסדר, קדימה, חבר'ה.‬
‫‫מה דעתך?‬
‫‫מקס, כל כך מגניב!‬
‫‫היי, לאן מקס הלך?‬
‫‫ומי נתן לקאובוי המגניב בטירוף ‫להיכנס למכונית?‬
‫‫ביי, דוד שפ.‬
‫‫ביי לכם! להתראות!‬
‫‫ביי, תרנגול!‬
‫‫ותודה!‬
‫‫ביי.‬
‫‫אל תתערב, תרנגול הודו.‬
‫‫זה רגע מרגש.‬
‫‫טוב, הרגע נגמר.‬
‫‫זהו זה, חמוד.‬
‫‫טוב להיות בבית.‬
‫‫כל כך טוב.‬
‫‫ששש...‬
‫‫אתה ששש...‬
‫‫סנואובול?‬
‫‫היי, מה...‬
‫‫היי, כלב קטנטן!‬
‫‫למה אתה עם טיגריס בדירה שלי?‬
‫‫למה אתה חזרת הביתה מהטיול כל כך מוקדם?‬
‫‫אם כבר מטיחים האשמות.‬
‫‫היי, היי, היי. ‫אין לנו זמן לזה!‬
‫‫אנחנו מנסים להחביא את הו ‫לפני שזאבי הקרקס יגיעו הנה.‬
‫‫זאבי קרקס?‬
‫‫אתה יודע שיש לי חיים ‫כשאתה לא פה, נכון, כ"ק?‬
‫‫כן, טוב, אבל...‬
‫‫קפטן סנואובול! הם פה!‬
‫‫מה?‬
‫‫זאבים!‬
‫‫לא, לא, לא!‬
‫‫אוי, לא, הם יהרגו אותנו, הו!‬
‫‫זה נורא!‬
‫‫לפחות נמות יחד.‬
‫‫שמור על קור רוח, בחור.‬
‫‫טוב, טוב.‬
‫‫אנחנו צריכים תכנית.‬
‫‫דייזי, בואי נחביא את הו על הגג.‬
‫‫כלב קטנטן, לאן אתה הולך?‬
‫‫כן, אני לא בטוח,‬
‫‫אבל נראה לי שאני...‬
‫‫אנסה למצוא את התרנגול הפנימי שלי.‬
‫‫מה?‬
‫‫טוב. טוב.‬
‫‫פחדן קטן וחלשלוש.‬
‫‫תזדרז, הו!‬
‫‫בסדר, בואי נחביא אותו ב...‬
‫‫זה רק איזה בחור קטן ומוזר.‬
‫‫אולי תחזור למקום שלך, בונזו,‬
‫‫כי אני לא רוצה...‬
‫‫תברח, הו!‬
‫‫כלבה קטנה ויפה. את מוצאת חן בעיניי.‬
‫‫את תצטרפי לקרקס שלי ככדור תותח.‬
‫‫כלבה מעורבת לא לומדת.‬
‫‫טיגריס טיפש!‬
‫‫פתטי. קדימה!‬
‫‫אנחנו צריכים להספיק לרכבת.‬
‫‫דייזי! הו!‬
‫‫מה?‬
‫‫הם במשאית!‬
‫‫מה נעשה, כ"ק?‬
‫‫שימו לב! כאן קפטן סנואובול!‬
‫‫אני וכלב קטנטן צריכים תגבורת!‬
‫‫שומעים אותך חזק וברור, עבור!‬
‫‫אנחנו בדרך לקרקס! זה דחוף! עבור!‬
‫‫קיבלתי!‬
‫‫באז באז, אימא צריכה ללכת להציל את אבא.‬
‫‫שוב.‬
‫‫חתולים, בואו נעשה את זה!‬
‫‫מזון חתולים‬
‫‫החמודים שלי רעבים?‬
‫‫אוי לי.‬
‫‫כולם לחגור!‬
‫‫תחזיק מעמד, מקס! אנחנו באים!‬
‫‫לתת גז!‬
‫‫תזדרזו, ליצנים!‬
‫‫קדימה, קדימה!‬
‫‫יש לסרגיי צעצוע חדש!‬
‫‫האילוף עומד להיות הרבה יותר כיף.‬
‫‫בסדר, בוא נצא לדרך.‬
‫‫סנואובול!‬
‫‫קדימה, תקפוץ!‬
‫‫חבר'ה, מה המיקום שלכם?‬
‫‫הם ברכבת, נעים צפונה.‬
‫‫- עבור. ‫- קיבלתי, נורמן! בטיפול.‬
‫‫ימינה כאן!‬
‫‫תישאר מאחור, כ"ק!‬
‫‫קפטן סנואובול ב...‬
‫‫סנואובול!‬
‫‫אני בסדר!‬
‫‫כן.‬
‫‫אתה יכול למצוא דרך ‫לחזור לכאן למעלה או שיש...‬
‫‫מה?‬
‫‫כלב קטנטן!‬
‫‫מה זה היה? הלו?‬
‫‫דייזי!‬
‫‫סנואובול!‬
‫‫תודה לאל. תוציא אותי מפה. אני תקועה.‬
‫‫טוב. טוב, תקשיבי...‬
‫‫הקוף הלהטוטן‬
‫‫מכה בגוף.‬
‫‫זה נגמר עכשיו, קוף.‬
‫‫אתה עדיין שם, קוף?‬
‫‫אוי, לא! הוא פה!‬
‫‫הוא פה! ועולה באש!‬
‫‫היי! תוציא אותי מפה!‬
‫‫סנואובול! הפתיל!‬
‫‫אני אטפל בזה.‬
‫‫תגיד שלום, קוף!‬
‫‫בסדר, כלבלב. נראה אותך...‬
‫‫כלב קטנטן!‬
‫‫תתרחק! עזוב אותי!‬
‫‫לך מפה!‬
‫‫אלוהים!‬
‫‫קדימה!‬
‫‫תעצרו!‬
‫‫אתם לא הולכים לשום מקום.‬
‫‫נמאס לי.‬
‫‫זה נגמר כאן ועכשיו!‬
‫‫היי, מקס!‬
‫‫גידג'ט!‬
‫‫זה היה איש רע, נכון?‬
‫‫כן.‬
‫‫היי.‬
‫‫טוב. בסדר, בסדר, בסדר.‬
‫‫טוב, אז המצב חזר לקדמותו.‬
‫‫זאת אומרת, כמעט.‬
‫‫אתם יודעים מה אומרים.‬
‫‫כשהחיים סוגרים דלת,‬
‫‫הם פותחים חלון של אשת חתולים.‬
‫‫חתלתול טוב!‬
‫‫כי הכול משתנה.‬
‫‫בוקר טוב, סנואובול!‬
‫‫שום דבר לא נשאר אותו הדבר לאורך זמן.‬
‫‫ברגע שאתם רגילים למשהו,‬
‫‫ברגע שאתם חושבים: "אלה החיים",‬
‫‫החיים מוצאים דרך להפתיע אתכם.‬
‫‫היי, מה קורה? מה?‬
‫‫זה...‬
‫‫אדיר! וואו!‬
‫‫קדימה, חמוד!‬
‫‫זה יהיה כיף!‬
‫‫אי אפשר לדעת מה החיים יזמנו לכם.‬
‫‫ויש לכם שתי ברירות:‬
‫‫לברוח מזה...‬
‫‫או לרוץ לזה.‬
‫‫גן‬
‫‫זה יום חשוב.‬
‫‫ומעכשיו שום דבר לא יהיה אותו הדבר.‬
‫‫וואו!‬
‫‫אבל אני אהיה אמיץ.‬
‫‫ואעזור לליאם להיות אמיץ.‬
‫‫כי הוא הילד שלי, ‫ואני רוצה שיראה את העולם.‬
‫‫את העולם הגדול, המפחיד והמדהים.‬
‫‫אתה בסדר?‬
‫‫כן, הכול טוב.‬
‫‫רגע!‬
‫‫הכלבלבים שלי.‬
‫‫תמיד.‬
‫‫ביי ביי, אימא ואבא.‬
‫‫ביי, סנואובול. ביי, מר דוב.‬
‫‫פנדה‬
‫‫פנדה, פנדה, פנדה, פנדה‬
‫‫תקשיבו, היי!‬
‫‫יש לי בחורות באטלנטה‬
‫‫מסובב חבל, שותה פנטה‬
‫‫כרטיסי אשראי ורמאים‬
‫‫עושה בוכטות בבית נטוש‬
‫‫איקס-6 שחורה, פנטום‬
‫‫חכו ותראו, נראה כמו פנדה‬
‫‫תקשיבו! מאה רמאים‬
‫‫איקס-6 שחורה, פנטום, מה אתם רואים? פנדה‬
‫‫כיסים נפוחים, דני ‫מוכר סוכריות, זה ממני‬
‫‫אני מאצ'ו כמו רנדי‬
‫‫סנואובול, חזרתי!‬
‫‫טוב, הרגע נגמר.‬